Gospod Cash?
J.R.!
J.R., ugasni radio in pojdi spat.
Ugasni ga.
Ugani katera od Carterjevih je to.
Anita?
Nak, June.
To je bila desetletna June.
Kdo ve naslov tega komada?
Ugasnita radio!
Moram priti noter?!
Greva spat.
Vroče je.
Jutri bo še bolj.
Morda nama bo očka dovolil prej oditi
in bova lahko šla ribarit.
Šla bova v soboto.
Jutri naju rabi za delo, J.R.
Saj vem.
Jack?
Mhm?
Zakaj si tako dober?
Saj nisem.
Nabereš petkrat več od mene.
Večji sem od tebe.
Vse svetopisemske zgodbe poznaš.
Ti pa vse pesmi iz mamine pesmarice.
Pesmi so lahke.
Zame ne.
V Bibliji je več besed kot v Nebeški pesmarici.
Če naj nekoč postanem pridigar,
moram poznati Sveto pismo od začetka do konca.
Kako pa naj komu pomagam,
če ne poznam primerne zgodbe?
Napovedujejo, da bo do poldneva prek 40 stopinj.
Radijske postaje so pripravljene napovedati karkoli,
samo da bi odvrnile črnuhe od dela.
Ray, kaj ko bi J.R. odpeljal otroke domov?
Pridelek bi morali pobrati že včeraj. Tako sem rekel Rozu.
Kaj mu bomo rekli, ko ga pride iskat, mi bomo pa brez?
Si se pripravljena odreči klavirju?
Očkovega klavirja ne bomo prodajali.
In nisem jaz tista, ki vsako soboto pije v Bartstownu.
E, kako kej, dohtar?
Kaj je že rekel tisti petelin,
ko so ga razstrelili s TNT-jem
in je pobiral peresa okrog kokošnjaka?
"Na srečo, fante, imam peresa oštevilčena
za primer točno take nesreče."
V redu je, imam.
Lahko greva?
G. Cole mi je dal en dolar, da razrežem cel kup,
ne samo polovico drv.
Pojdi naprej, J.R.
Ujemi kakšno ribo.
Na trnek naj gre črv,
pomoči v vodo vrv.
Če vse bo šlo po sreči,
nocoj bo riba v péči.
Kje si bil? Kod si hodil?
Odvrzi palico.
Skoči v avto. V avto!
J.R.
Jih slišiš, J.R.?
Slišiš angele?
Slišim jih, Jack.
Tako so lepi.
Lepo.
Jack?
Storite nekaj!
Veš, kaj je to, J.R.?
Veš, kaj prihaja od tam?
Nehaj, Ray!
Nič!
Čisto nič.
Toliko je to vredno.
In toliko si vreden ti.
Pusti ga, Ray.
On ni kriv tega.
Hudič je kriv!
Napačnega sina je vzel!
Nehaj, Ray.
Najboljši je bil, zdaj ga ni več!
Jack, prosim ne zapuščaj me.
Ray. -Tiho! Tiho!
Vsi bodite tiho!
Zamudil boš avtobus.
Komunistične vojake je iz Seula v Koreji pregnala
ameriška vojska pod vodstvom generala Douglasa MacArthurja.
Kdo je to?
Je kdo videl Tommyja?
Odhaja, Ray, pridi.
Ne jokaj, mama.
Previdno s puško, J.R.
Bom, mama.
Prejšnji mesec se je tisti Pervis zmedel in ustrelil sebe.
Nobenih spopadov ne bo, Carrie.
V Nemčijo gre,
vojna je v Koreji.
Rada te imam.
Jaz tudi tebe.
Vzemi.
Hvala.
Pazi nase, Donzil.
In na mojo sestro.
Bom.
Tommy, priden bodi.
Zamudil boš avtobus.
Ja.
Landsberg, Nemčija, 1952
V Düsseldorfu sem videl cerkev,
narejeno iz apnenca, veliko kot železniška postaja.
Tam bi se lahko poročila in odpotovala v Benetke.
To je v Italiji, Viv.
Ceste so iz vode, ne vlečem te.
Johnny, že dve leti te nisem videla.
Hodila sva samo en mesec.
Očka pravi, da je s tabo nekaj narobe.
Kaj pa ti misliš, Viv?
Mislim... Rekla si, da me imaš rada.
Imam te.
Saj te imam.
Potem se pa ne boj.
Povej mu to.
Povej mu, da te imam tudi jaz rad.
Pravi, da je to nemogoče.
Pravi, da se komaj poznava
Poznam popolnost, ko jo vidim.
Dajmo, Cash!
Viv, ljubica, poslušaj,
povej očku, da sem tvoj.
Povej mu, da bova imela družino,
jaz pa bom na radiu.
Imela bova veliko hišo
in bova srečna.
Živela bova v Memphisu.
Povej mu, da te bom večno ljubil.
Obljubiš. -Obljubim, Viv.
Me slišiš?
Oblju...
Tvojih pet minut je preteklo pred petimi minutami.
Jaz sem zapor Folsom.
Včasih so me klicali Krvavi Folsom.
Ime sem si pošteno prislužil.
Lastni zaporniki so me zgradili.
Vsak od mojih granitnih zidakov
je zacementiran s krvjo mnogih mož.
Je mar čudno, da se je včasih komu zmešalo
in je udarjal po zidovih, ki so ga obkrožali?
Nehaj s tem!
Nehaj s tem in pojdi spat.
Včasih se je to pogosto dogajalo.
Nisem jim dopustil veliko aktivnosti...
Boš danes poskusil?
Mislim, kaj zares prodati?
Kaj misliš s tem?
Včeraj sem počistila tvoj kovček in vse, kar sem našla,
so bile vrečke arašidov in glasbene revije.
Misli malo na ponudbo mojega očeta.
Poskušam, Viv.
Res poskušam kaj prodati.
Dober dan, gospa.
Pošilja me Družba za domačo opremo,
imamo veliko...
... glazurnih barv, med katerimi lahko izbirate,
ki vam jih lahko...
Pozdravljeni, sem John Cash,
pošilja me Družba za domačo opremo.
Laquisha!
Laquisha, kdo je?
Malo višje.
Malo... ja, malo višje.
Zaigraj zdaj akord.
Da slišimo tvoj E, Marshal.
To je moj E.
Lulubelle, pridi noter.
Jack, spravi se sem!
Dajmo. -Jack!
Dajmo, John.
Viv?
Viv, odpri.
Viv.
Viv, ne delaj mi sramote.
Saj veš, da gledajo.
Hočem k očku.
Domov hočem, John.
Prosim.
V San Antonu naju čaka služba, prosta služba...
prosta služba naju čaka.
Viv, fanta sta tu.
Moja skupina je tu, v Memphisu.
Tvoja skupina?
Tvoja skupina, John?
Dva mehanika, ko komaj igrata?
Ne slišiš razlike med sabo in tem?
Tvoja žena in otrok živita v navadni luknji,
še en otrok je na poti,
pa še najemnine ne moremo plačati.
Nalog za izselitev
Oprostite.
Ste vi lastnik?
Bo že res.
Pozdravljeni, jaz sem J. R. Cash
Sam Phillips.
Me veseli, g. Phillips.
Pevec sem in s skupino smo napisali nekaj pesmi.
Bi rad posnel ploščo? Štiri dolarje stane.
Kaj pa tisti na slikah na steni?
Tudi oni plačujejo toliko?
Za mojo založbo snemajo.
Kako pristopim?
Opraviti morate avdicijo.
Lahko kar zdaj?
Pokličite mojo tajnico Marion, ko se vrne.
V salonu je.
Domenita se za sestanek naslednji mesec.
Ne morem tako dolgo čakati.
Prosim?
Ne morem tako dolgo čakati.
Kaj pa tale?
Lahko jo polikam.
John, te ne moreš obleči,
črna je.
Samo to barvo imamo vsi trije.
S črno ni nič narobe.
Izgleda, kot da se odpravljaš na pogreb.
Morda pa se.
Čakajte,
čakajte.
Nerad motim, a...
nimate morda še česa drugega?
Žal mi je.
Ne morem prodajati gospela.
Ne več.
Je to to?
Ne snemam stvari, ki se ne prodajajo, g. Cash,
in takšen gospel se ne prodaja.
Je kriv gospel ali moj način petja?
Oboje.
Kaj pa je narobe z mojim petjem?
Ne verjamem vam.
Pravite, da ne verujem v Boga?
J.R., pridi, gremo.
Ne, hočem razumeti.
Pridemo sem, igramo komaj kakšno minuto,
pa mi reče, da ne verujem v Boga.
Dobro veste, kaj vam pravim.
To pesem sem slišal že stokrat,
točno tako, kot jo pojete.
Niste nam pustili, da jo dovršimo.
Do... dovršite?
No, pa jo dovršite.
Če bi vas zbil tovornjak
in bi umirajoč ležali v jarku
ter bi imeli čas za eno pesem, eno pesem,
po kateri bi si vas ljudje zapomnili,
eno pesem,
s katero bi Bogu pokazali, kako ste se počutili tu doli,
eno pesem, v kateri bi bilo zbrano vaše bistvo.
Mi hočete reči, da bi izbrali to pesem?
To zlajnano melodijo, ki jo vsak dan slišimo na radiu?
O resničnosti vašega notranjega miru,
da bi kričali o njem?
Ali pa bi zapeli kaj drugačnega?
Nekaj resničnega, nekaj, kar bi dejansko čutili?
Povem vam,
to hočejo ljudje slišati.
Takšna pesem resnično rešuje ljudi.
To nima nič opraviti z vašo vero v Boga, g. Cash.
Pomembna je vera v vas same.
Imam še nekaj pesmi, ki sem jih napisal v vojski.
Imate kaj proti vojski?
Ne.
Jaz pa.
J.R., tega, kar boš zaigral,
še nisva slišala...
Kje si bil?
Si pijan?
Kaj je bilo?
Naš gospel mu ni bil všeč,
pa sem mu zaigral nekaj lastnih pesmi.
Posneli smo ploščo, Viv.
Pravo ploščo.
Šestkrat smo šli skozi.
Znova in znova sem moral peti.
In igrati.
Morala bi bila videti Marshalla,
tako je bil živčen.
Ampak posneli smo pravo ploščo,
z mojo pesmijo! -Oh, ljubi.
Še nikoli nisem videl nikogar tako igrati.
Dame in gospodje...
Ubijalski Jerry Lee Lewis!
Nabasali ste, fantje,
nihče ne more prekositi Ubijalca.
Ti naslednji fantje so ravno izdali
svojo prvo ploščo "Cry, Cry, Cry",
ki se prodaja za med. -Zamujam.
Moj Bog!
Oprostite. To je moja iztočnica.
Zdaj se je pa zataknila za obleko.
Hej, Bill!
Samo da... -Počakaj, Bill, prihajam.
Glej no.
Mislim, da slišim glas June Carter, dame in gospodje.
Takoj pridem, Bill, takoj.
Bo hitro, June?
No, malo sem se zapletla.
Kam pa?
V kitaro Johnnyja Casha.
Ne skrbi, tole bo ostalo smešno še vsaj 2 minuti.
In povem ti, Bill,
privlačen dečko je tale Johhny.
Njegova kitara pa očitno tudi.
Tako. Mimogrede, vaša pesem mi zelo všeč.
Hvala.
Dame in gospodje, June Carter.
Bill!
Bill, to ti moram povedati.
Povedati ti moram...
Povedati ti moram,
da nocoj ne morem peti.
Bolje, da prideš sem.
Veš, Bill,
laringitis imam.
June, ravno... -Res!
Lahko se smejete, ampak je res.
Ravno smo slišali tvoje vpitje izza odra.
Takrat ga še nisem imela, Bill.
Dame in gospodje, gospodična June Carter.
V redu.
June nam bo kasneje še zapela.
Z nami je nocoj tudi njena družina.
A kot sem govoril, ti naslednji fantje
so bolj vroči od pečenega kostanja.
Zažgali bodo vse radijske postaje
s svojim najnovejšim hitom "Cry, Cry, Cry".
Dajmo jim velik texarkanski pozdrav.
Tukaj so, ljudje.
Novi potniki na avtocesti divje glasbe,
Johnny Cash in Tennessee Two!
Živijo.
Jaz sem Johnny Cash.
Hvala, hvala lepa.
Viv, povem ti,
mislim, da je to najboljši nastop, kar smo ga kdaj imeli.
Vraga, to je najboljši nastop, kar sem jih kdaj videl.
Resno!
Kje si?
V Texarkani.
Ljubica, pogrešam te.
Slišiš Orbisona, ki izvaja našo pesem?
Spremenil ji je ritem, poslušaj.
Slišiš?
Prekleto.
Kaj je narobe?
Prekleto! Roseanne je.
Z glavo se je zaletela v mizo.
Roseanne!
Roseanne, izvoli, govori z očkom.
Roseanne, tukaj očka.
Ne jokaj, ljubica.
Očka bo kmalu doma.
John, iti moram. -Kaj?
Iti moram.
Adijo.
Dober si bil nocoj, Cash.
Res dober.
Hvala.
Bi malo čilija?
Ne, hvala.
Nastopa že odkar sva bila midva še mlečnozoba.
Pravijo, da je imela njena mama zibelko v studiu,
da jo je lahko vzela ven, ko se je mala drla
in jo dala nazaj spat, ko se je pomirila.
Čez eno uro odhajamo, John.
Prav.
Prekrasna zgodbica.
Ne.
V roku petih minut.
Prav.
Je drugače vse v redu?
Dobro.
Tudi jaz te imam rada.
Adijo.
Kako kaj?
Adijo.
Kavo?
Ja, z malo toasta prosim.
Hej.
Kako si kaj? -Dobro. Smem?
Kar, kar.
Si izgubila glas?
Sem.
Skoraj sem izpela pljuča.
Moram te vprašati, kako si izumil ta zvok.
Kateri zvok?
Zvok, o katerem vsi govorijo.
Hiter kot vlak, oster kot britev.
Saj bi igrali še hitreje, če bi znali.
Je pač tako naneslo.
Zapreti moram blagajno.
Seveda.
Hvala.
Slika moje žene Viv in hčerkice Roseanne. -Glej jo,
kako je lepa!
Hvala. Še ena je na poti.
Tudi jaz imam hčerko. -Res?
Ime ji je Carlene, približno enako je stara.
Ko sem bil v vojski,
sem gledal tvoje slike
v revijah.
Aha.
Ne, ne takšnih!
Mislim... všeč mi je tvoja glasba.
Res? -Ja.
Hočem reči, bila si... še vedno si...
Sledil sem tvojemu delu.
In delu tvoje družine.
Že celo življenje poslušam tvoj glas.
Z bratom Jackom
sva od nekdaj poslušala tvoje pesmi.
"Swallerin' Place" na primer.
Ja. -Ja.
Všeč nama je bil tvoj solo vokal.
Potem sta pa z Jackom edina.
Kako to misliš?
Nisem preveč dobra v petju.
Saj imam pravi značaj,
vendar je moja sestra Anita tista z dobrimi pljuči.
Kdo to pravi?
Vsi. Mami, očka.
Tako sem se naučila biti smešna.
Da bi imela kaj za pokazati.
Starši niso vedno najboljši razsodniki, če mene vprašaš.
Kako dolgo boste še na turneji?
Nekaj tednov.
Šele začeli smo, a se zdi, da traja že dolgo.
Verjamem.
Odhajam zdaj, grem na radijsko postajo.
Povej svojemu bratu Jacku, da se priklopi,
pa mu bom kaj zapela.
Kaj mu je všeč?
Zelo... zelo prijazno, vendar je preminil.
Žal mi je.
Sta si bila blizu?
Da.
Ja, bila sva...
Smešno, že dolgo nisem govoril o Jacku.
Po njegovi smrti sem... neprestano govoril o njem...
pa so se vsi okoli mene naveličali tega govorjenja.
In sem nehal.
John?
Utrujen si, kajne?
Sem.
Navadil se boš.
Res.
Najbolje, da se odpravim.
Lepo je bilo govoriti s tabo.
Enako.
Pazi nase.
Se vidiva.
Upam, da boš prižgal radio, ker bom pela "Swallerin' Place".
Bom, zagotovo.
Lepo.
Dobro je, kar tam jo pustite.
Razumem.
Kdaj se je nazadnje premaknil tam notri?
Ne vem.
Sem mislila, da mi boš danes pomagal, John.
Jutri se odpravljate.
Ja.
Lahko bi se nam vsaj kaj posvečal,
preden se spet ne odpraviš.
Veš, razmišljal sem.
Morda lahko Boba prepričam, da malo premakne datume.
Tu sem srečen.
Lepo mi je, ko se zbudim in zagledam tvoj obraz.
Vidiš tiste vreče tam?
Od desetih eno ni napisano od dekleta.
Eno od desetih. Obscena so.
Reba poskuša odgovarjati,
a jih polovica ni starih niti 15.
Zraven pošiljajo slike sebe v kopalkah.
Slike, da bi jih gledal
med služenjem kazni v Folsomu.
Ah, Viv.
Ena ti je poslala...
Viv, ne zmeni se za pisma.
To je samo trenutna mrzlica.
Razumeš?
Morala bi biti zraven prejšnji teden.
Bili smo na nekem nastopu,
ko nenadoma ustavi avtobus, poln mladoletnic.
Pridrle so ven
in kriče tekle
za Carlom in Royem.
John, v kosilo imam v pečici, tvoja sestra
je v kuhinji. Nočem govoriti o tvoji turneji.
Sama si začela o tem.
Pravzaprav je to moje novo pravilo.
Ko prideš domov, hočem, da govoriš o normalnih stvareh.
Viv, ne postavljaj mi pravil.
Pravila so povsod okrog mene.
"Tam in takrat", mi rečejo.
Poskušam priti tja in potem spet nazaj,
da bi bil s teboj in z otroki,
pisati moram pesmi, delati to...
Kaj še hočeš od mene?
Dal sem ti tvojo sanjsko hišo, vse tvoje stvari,
vse tvoje lepe predmete.
Kupil sem ti avto.
Kaj bi še rada?
Tebe, John!
In vse, kar si mi obljubil.
Kaj pa če ti tega ne morem dati?
Si se zamislil?
Kaj sploh počneš?
Bombo sestavljam.
Kam že gremo?
V Tyler, na George Jones Show.
Kje smo pa ravnokar bili?